Historien om Jan Baalsrud
Våren 1943 møtte Jan Baalsrud dramaet om sitt liv.
Alle hans kamerater møtte døden.
Over 100 landsmenn hjalp Jan Baalsrud å overleve.
Filmen kan ikke fortelle om hver enkelt og nevner ingen ekte navn.
Baalsrud har veiledet denne filmens opphavsmenn, -
- slik at film og virkelighet møtes i samme tanke: Takk for livet!
Synd å måtte dra deg helt opp til Lappland.
- Ikke slit ut mr Baalsrud. - Jeg er i fin form nå.
La meg. Jeg skal hilse fra London og Shetland.
- Hvor mye vet dere? - Ingenting.
Vi trodde alle hadde gått med. Da du dukket opp her i Sverige...
Føttene dine virker så store.
De var større da jeg gikk i land.
De vil ha full rapport.
Jeg vet ikke om jeg noen gang kan gi full rapport.
Altfor mye er fremdeles uvirkelig.
Vi var norske soldater og kom fra Shetland.
Vi fraktet våpen og sprengstoff. Forsyninger til Nord-Norge.
Det er faktiske ting som det er enkelt å nevne.
Og det kan kanskje gi en nøktern start.
- Det var det. - Stand by.
Jo, det er her.
A. HANSEN SKOMAKER
Hvem er dere?
- Er du alene? - Kona mi sover.
Hva er det dere vil her midt på natten?
- Skoene våre trenger halvsåling. - Vi hørte at du var den beste.
At du var en mann vi kunne stole på.
Hvem har sagt det?
Hvem er du?
Hansen. Skomakeren.
- Hvem er fienden? - Og hvem er vi?
Tyskerne er fienden. De tok...
Gå deres vei! Ha dere vekk!
- Dere skal ikke prate med meg. - Hva er det han mener?
- Nå hører du her, Hansen... - Jeg skal forklare dere...
- Ikke vekk kona mi! - Hva var det du ville forklare?
De tok Hansen som var her før meg.
Hva var det du sa?
Det er ikke noe å være redd for. Jeg er også redd.
Alle skomakere her oppe i nord heter Hansen. Jeg kommer sørfra.
Jeg overtok for Hansen da han ble arrestert. Jeg skal ikke si noe.
Jeg glemmer at dere har vært her.
Jeg sier det ikke til kona engang, enda hun er glad i kongen.
Jeg tror ikke at dere er provokatører.
Det hender jo... Jeg mener...
De prøver å lure oss. Sender ut folk i norske uniformer, -
- med engelske sigaretter, for å finne ut hvem som har kontakt...
Jeg vet om en som har kontakt med...
Jeg har visst det lenge.
Dere bør snakke med Konrad. Han er fisker.
Jeg kan ringe til ham.
Dere finner ham jo selv.
Det er det eneste naustet i fjæra mot nord.
Det var dumt av oss å gå til det gale huset, -
- og å vekke deg opp midt på natten.
Men det er enda dummere å si dette til noen.
- Vi er slett ikke provokatører. - For da sier vi det samme.
- De blir lenge. - Tror du noe er galt?
- De kan ta skøyta helt inntil. - Er det dypt nok inn?
- Kan vi glemme Hansen? - Han er bare redd, stakkar.
- Jeg skal roe ham ned. - Er gulvet sterkt nok?
- Åtte tonn dynamitt. - Pluss lunter.
Det holder.
Ålreit, vi setter i gang.
Konrad?
Du vet vel hva du gjør?
Ja. Gjør dere?
Ta deg av Hansen med en gang, så vet vi det.
Dumt om du kommer for sent.
Skipper, få mannskapet i land! I båten, karer!
Hold båten unna oss!
Kom igjen!
- Skal jeg tenne? - Ja, tenn.
- Hvor lenge brenner den? - To minutter.
50 sekunder.
40 sekunder. Alt klart?
Gå fra borde.
30 sekunder. Ro!
Nå!
- Det var som bare! - Ro!
Styr med din åre, Per.
Ro!
Sigurd!
Skyting med maskingevær.
Flydur i det fjerne.
Opp med føttene. Takk skal du ha, Tua.
Godt jeg har lag med hjelpeløse mannfolk.
Ta det rolig.
Jeg er jordmor her på stedet. Det er ingenting å tenke på.
Hvor har du tenkt deg? De er fremdeles våte!
Har du blitt helt tullete?
Jeg er en farlig mann å ha i huset.
Spør etter Henrik over fjellet. Hils til ham fra meg.
Jeg hilser aldri fra noen.
Stopp!
Hvem er du?
- Jeg sa, hvem er du? - La meg sove.
- Hvor er Henrik? - Jeg er Henrik.
Da kan jeg sove her.
- Hvem sendte deg hit? - England.
- Du lyver! - Det er sant. Vi kom med skøyte.
- Jeg hørte om den båten. - Hva har du hørt?
- Det sier jeg ikke til en angiver. - Har du hørt at alle er...
Du er en mann for mye, om det jeg hørte var sant.
Heinrich!
Heinrich...
Nei, nei...
Man kan ikke være forsiktig nok. Han har sovet i ni timer.
La oss finne ut hvem han er. Rop at han skal stå opp.
Aufstehen!
Du er sannelig fra England.
Bra uttale.
Han skremte nesten vettet av meg.
- Er jeg på ei øy eller fastlandet? - Ei øy. Men jeg har båt.
Vi drar i natt.
- Jeg har støvler. - Kan ikke gå på ski i gummistøvler.
Det er langt til Sverige.
- Ikke nødvendig å forklare deg noe. - Du er ikke den første.
Bit tennene sammen.
Frossent kjøtt blør ikke. Bare pass deg for koldbrann.
Spis. Vi må skynde oss.
Mamma sier at det er fleskebiter i bunnen.
Jeg skal nok finne dem.
Gjør klar båten, gutt, og legg skiene om bord.
Har jordmoren tatt imot barnet ennå?
Ikke skap deg. Stumpen av stortåen er i en av bleiene hennes.
Videre!
Løype!
Stopp!
Nei!
Jan?
- Jan? - Vent!
Vent!
- Kjenner vi ham? - Nei.
- Jo, jeg tror jeg vet... - Han blør.
Tyskerne går fra hus til hus. Vi gjemmer ham på låven.
- Klarer du ham alene? - Ja.
- Har du gjemt radioen? - Ja. Er de langt unna?
De kommer denne veien.
Jeg varmer litt mat.
Har de vært her?
De har vært oppe hos meg.
- Lager du nattmat? - Det er til kalven.
- Du skulle holdt deg hjemme. - Jeg skulle ikke flyttet nordover.
Gå hjem, bestefar. Det er sent.
Jeg måtte hit opp og passe framtiden, barnet mitt.
Skal du mate kalven med skje?
Ja.
Han er dødssyk.
Han blir nok bra.
Bestefar kan man stole på, men gamle prater for mye.
- Hva har han rundt halsen? - Bandasjen fra foten.
- Det slår. - Kan du få opp munnen hans?
Han trenger en lege i kveld.
- Det går ikke. - Vi må få i ham mat.
Jeg er mest bekymret for beina. Gå inn, i tilfelle noen kommer.
Få tak i salve og ulltepper.
Pass deg, stigen gikk i stykker. Og få bestefar vekk herfra!
Wir müssen sengetid.
- Vi er trygge nå. Gå hjem. - Det er det jeg alltid hører.
Når vi blir gamle og det oppstår ufred, -
- er det bare de små som trenger oss.
- De har tillit til oss. - Ikke tull nå, bestefar.
Faen!
Er han den jeg tror han er, så må han til fjells og mot grensen.
Det vi ta tid hvis vi må trekke ham.
Vi kan være tilbake før tyskerne savner oss.
Så kan karene i Mandalen overta. Det er ingen tyskere der.
- Bygda er helt tom for salve. - Men det er nok av nysgjerrighet.
Leggen hans er blå. Prøv doktoren igjen.
Han er nok ikke tilbake. Hvor lenge tør du å vente?
Bare til i kveld. Han må av sted. Det er fremdeles liv i ham.
Hva om han ikke er den du tror?
Du og jeg kan ta sjansen, men vi drar med oss mange flere.
Hvis jeg kan gå god for ham etter å ha pratet med ham...
Da går vi god for ham, alle sammen.
- Han er våken. - Har han sagt hvem han er?
Er du også sulten?
- Hva er i veien, Agnes? - Jeg tror at han er blind.
Ser du meg ikke?
- Hvem er du? - Kommer an på hvem du er.
Ikke noe dårlig svar.
Takk og lov! Da er det liv i beina.
Det gjør vondt i starten. Det er et godt tegn.
Jeg var redd for at du hadde mistet følelsen.
Doktoren sitter fast oppe i fjellbygden.
Men det skal nok gå...bra...
Skyter du nå, så treffer du meg.
- Hvor er jeg? - Hvor kommer du fra?
- Fra fjellet. - Hvor er jeg?
Hos gode mennesker, hvis du er en god mann.
- Hva heter dette stedet? - Furuflaten.
Skal vi legge vekk pistolen?
- Svir det i øynene? Ikke i beina? - Nei.
De skjøt etter meg, og jeg måtte til fjells.
Jeg vet hvem du er. Det var en uke siden. Ikke rart du er snøblind.
Det blir to kilometer i døgnet. Du skal få en ny bandasje.
Kjenner du meg nå?
Her er min kone med frokosten. Snøblind. Det går over.
- Ta på henne også. - Det greier seg om hun snakker.
Gap opp.
Det høres tysk sang.
Motorkjøretøy passerer.
- Jeg holdt på å bli sjøsyk. - Du fikk iallfall vasket håret.
- Hva er det du har i hånden? - Klokken min.
- Det er en snøball. - En snøball for hver dag fra nå.
- La det ligge litt snø på gulvet. - Vi er klare til å dra om to dager.
- Skal vi høyt opp? - 1000 meter. Vi er på fem nå.
Jeg blir nok så sprek at jeg kan gå selv.
Dere skal slippe å bære meg en kilometer til fjells.
- Det er så stille her? - Nei da...
- Martin... - Ja.
- Er det mye lys her? - Bare et talglys.
Vil du ha en dram, Jan?
Trenger jeg det?
- Det ser sånn vi ser ut. - La oss se på de ni som er igjen.
Doktoren kommer om et par dager. Ikke bekymre deg over beinet.
Det er nok ikke så ille som du tror. Salven hjelper.
Hadde du en dram?
- Kan du legge igjen en kniv? - Doktoren kommer i morgen.
Ikke hvis det blåser opp. Da kommer dere ikke over fjorden.
Ikke snakk tull. Du var blind da vi fraktet deg over fjorden.
- Legg igjen en kniv. - Hva skal du med kniv?
- Du har pistol. - Jeg har sju skudd. Jeg må ha ni.
- Lov meg å vente til i morgen. - Jeg venter så lenge jeg tør.
- Hva gjør Martin ute i dette været? - Han gikk for å se etter båten.
- Trenger han doktor til det? - Doktoren har vel også en båt.
Doktoren hadde koffert med seg. Er båten hans syk?
- Du må legge deg, Martin. - Jeg glor bare i taket.
- Han har iallfall mat for en uke. - Beina hans...
- Du må bære, derfor må du sove. - Det er bare en ting å gjøre...
Kutte det vekk før det sprer seg.
Martin!
- Jeg har tatt på meg for mye. - Nei, nå stilner det. Hør.
- Er alle skiene om bord? - Ja. Ikke glem isøksene.
Klar, Ole? Du har det som vi fikk hos doktoren?
- Ja, men du må være kirurg. - Du må gi ham sprøyten.
Ja. Han vil ikke kjenne noe.
- Når er dere tilbake? - l morgen ettermiddag.
- Pass deg når du går ned igjen. - Oppturen blir den verste.
- Så mange menn? - Spør Agnes.
Skål, bestefar!
- Hva sa han? - Han skal hente hjemmebrent.
Jeg sa at han burde passe seg hvis han fant på noe sånt.
Er det noe rart at jeg er stolt av den gutten?
Skynd deg!
Martin!
Herregud!
- Han sparte meg for jobben. - Vi må forbinde ham.
Han er våken. Han er som katten, har ni liv.
Og han trenger alle før vi er over grensen.
- Gjemte du båten? - Så godt det lot seg gjøre.
- Hvor langt til et svensk sykehus? - To dager, hvis vi er heldige.
De vet mer om det i Mandalen.
Dere skal vite dette: Han skal over grensen.
Tyskerne vet at han må over til Sverige.
Men det er også alt de vet.
Nå er han på vei oppover den andre siden av fjellet.
Videre!
I denne stua har jeg banket vett, bibelhistorie -
- og ABC inn i skolten på dere.
Spytt i hendene nå, karer, og vis meg at det nytter!
Har en gammel lærer snakket så dere forstår meg?
- Ivar? - Jeg gjør som jeg gjorde på skolen.
Du skjønte jo ikke alt med det samme.
- Er vi enige om møteplassen? - Hvordan er det?
- Dere kan ikke gå feil. - Tyskerne!
Jeg hørte noe som knakk. Var det kjelken?
Nei, takk og lov. Det var bare brystet.
- Jan er borte igjen. - Snu kjelken.
Han har fin utsikt.
Kom igjen.
Er han borte igjen?
Vi er nødt til å snu kjelken. Alt blodet er i beina på ham.
Vi klarte det, Jan!
Det er ingen her. Rop, karer!
Martin!
Spre dere ut og se etter dem.
Der jeg gjerne er gjest
Der mitt hjerte er best
Med de fineste, fineste bånd
Jeg minnes, og jeg minnes...
Bare syng, barn!
De går fra hus til hus. De har vært hjemme hos meg.
Syng, barn!
Jeg drar inn til samene. De er vår beste sjanse.
Hva om det blir kontroll mens du er borte?
Syng, barn!
Stikk innom kona og barna mine i kveld.
I en våknende vår
I mitt savn så sårt
Og jeg gråt og jeg gråt...
Vær så snill, Martin. Få hjem Amund før det blir svarte natta.
De andre skal ordne med mat.
Så lenge jeg har brennevin, blir dere ikke kvitt meg.
Jeg kommer i morgen og ser om du har dratt.
Vent heller på et kort fra Sverige.
Noe annet jeg kan gjøre for deg?
Tenn bålet hvis du hører ulven.
Ikke glem passordet, Jan.
- Hallo, gentleman. - Hallo, gentleman.
Jeg er sikker på at han er her.
Vent på meg!
I dette været er jeg sikker på at de har tatt ham.
Jeg lovet at jeg skulle komme.
Rart å tenke på at han bare hørte stemmen min. Han så meg aldri.
- Hør på forfengeligheten. - Jeg er så glad det er over, Martin.
Gentleman!
Her!
Gentleman!
Her!
Her...
Jeg er sikker på at han er her. Bare noen minutter til.
Vent! Han må være her.
- Ikke glem å kjøpe frimerker. - Stopp!
Jeg har sekken full av tomflasker.
Jeg ville bare hatt noe å helle på dem.
Vi er ikke ferdige ennå, bestefar.
Det er verst for dere.
- Hva er det du mener med det? - Det du driver med er ikke ufarlig.
Folk prater. De har sett trafikk over fjorden.
Alt jeg har gjort er å love bort brennevin til folk.
En liter til Folmar, en liter til Andrik på bua.
To liter til Gamle Erik på brygga.
Han liker en dram. En liter til...
- Har du sagt det til folk...? - Stille! Begge to!
Det må ha gått hardt for seg siden Amund brakk tre ribbein.
Hvem er det som brenner? Jeg må ha 5-6 liter.
Ta denne.
Åpne den.
Det er brennevinet ditt.
Glem aldri de viktige detaljene, gutten min.
Det blir min oppgave å stoppe kjeften på folk.
Luringen!
Unnskyld, bestefar.
Martin, du kan spare deg den turen opp på fjellet.
En same kjører ''kalven'' over fjellet i dag.
Hvordan vet du det?
Gå ut og rydd opp, og ikke spør så mye.
Og det du har i sekken...
Jeg hadde tilfeldigvis litt sats stående.
Tyske stemmer i nærheten.
Her borte!
Nei, jeg tror det er her!
Prøv å finne ham. Se her borte, på denne siden.
Denne veien.
Kom igjen! Videre! Det må være den riktige siden.
Helt sikkert at det ikke nytter? Det fins andre samer.
De banner på norsk, svensk og finsk.
- Så turen var en bomtur? - Det blir det ikke denne gangen.
- Det blåser opp. - Det blåser friskt på fjellet.
- Berteus, gå hjem igjen. - Hvorfor?
Fem små unger er fem gode grunner.
- Min yngste har lungebetennelse. - Gå, Berteus.
Klare, karer?
Vi er nødt til å snu!
Ikke pakk mer enn det Martin trenger.
Jeg legger i til Jan også.
Han har ligget der oppe en uke nå.
Jeg vet det. Jeg gjør det likevel.
De ligger værfast på fiske. Jeg går alene denne gangen.
- Hvor skal du? - Jeg blir med deg.
Stopp henne. Det kommer en ny storm.
- Det blir en ny storm... - Det gjør gjerne det.
Du forstår at jeg skal hente ned et lik?
Ja, Martin.
Nå skal du gå opp.
Nå kan du se, Martin.
Han er død.
Nei, du lurer ikke en gammel rev.
Jan!
Han lever! Grav! Jeg går og henter sekken.
Han lever!
I morgen har vi 100 reinsdyr til å følge deg over grensen.
- Du har flere liv, Jan. - Nå skal vi varsle mennene.
Nå går klokken din riktig igjen.
Det blir bare en til.
Jeg får så dårlige manérer av dette.
Du har mat og brennevin i soveposen din.
Ikke glem å tenne bålet hvis du hører ulver.
Gå nå.
Jeg visste du var pen, Agnes.
Hallo, gentleman!
Agnes!
Herregud, som jeg har ventet på dere!
Det er fremdeles liv i deg, jenta mi.
Det er liv i ham også, bestefar.
Samene tror bare at jeg tuller. Si til Martin at vi tar ham i natt.
Han ventet dere i dag. Gå ikke feil.
Og på den niende dag...
I det niende livet...
Skynd dere!
Der er han!
Vi må snu!
Vi prøver igjen i natt.
Nei! Å nei! Ikke kom!
Nei!
Jeg rører meg. Se.
Sånn...og sånn.
Jeg teller. Jeg talte. Jeg har talt.
Jeg er. Jeg var. Jeg har vært.
Jeg er Jan. Jan Baalsrud.
Jeg bodde utenfor Oslo.
Faren min er i live. Jeg har bror og søster.
Moren min er død.
Jeg er, som man kan høre, ved full sans og samling.
Og jeg vil ha trøfler.
Kelner! Trøflene!
Ikke tøflene, trøflene!
Hovmester? Hovmester?
Ser du den mannen?
Kom fram!
Her kommer likgjengen og tar ham!
De senker ham i graven!
Denne veien.
Sånn ja.
Det blir små gravfølger der det er langt til folk.
Å, gå vekk!
Ivar! Reinsdyrspor, Ivar, overalt!
Gå! Kjør over grensen!
Kjør!